Istoricii care au realizat studiul au examinat proiecte de cercetare la Clinica de Psihiatrie a Universității din Basel, oraș cunoscut drept un hub al industriei farmaceutice din Elveția.
Rezultatele cercetării au indicat că între anii ’50 și ’70, cel puțin 60 de substanțe medicale au fost testate pe pacienți.
„Relația dintre clinică și industria (farmaceutică) poate fi descrisă asemenea unui barter simbiotic”, au precizat istoricii de la Universitatea Berna.
În timp ce clinica primea medicamente gratuite, care îi extindeau posibilitățile de a trata pacienții, responsabilii săi furnizau rezultatele testării acestora ceea ce permitea industriei farmaceutice să își autorizeze și să pună pe piață produsele.
Unele dintre medicamentele testate nu au fost niciodată introduse pe piață din cauza efectelor secundare negative.
Deși unii dintre pacienți sau familiile lor au fost conștienți de faptul că participau la testări, alții probabil nu au știut niciodată sau au fost forțați să testeze medicamente împotriva voinței lor, susțin istoricii.
În deceniile de după război, clinica nu a documentat aceste testări potrivit standardelor moderne, medicii fiind văzuți în continuare ca figuri importante.
„Se pare că până în anii ’70, psihiatrii înțelegeau că internarea într-o clinică oferea acoperirea legală pentru administrarea de medicamente respectivului pacient”, se indică în studiu.
Istoricii au analizat 330 de dosare de pacienți, însă nu au putut accesa arhivele companiilor farmaceutice.