Traian Mihai Neamţu a fost deținut în închisorile comuniste, fiind considerat copil de chiabur, familia sa fiind nevoită să suporte cote și impozite exagerate, apoi să evacueze casa și toate anexele gospodărești pentru a fi folosite drept sedii pentru Miliție și Gospodăria Agricolă.
În anul 1958 începe perioada anilor negri pentru familia Neamțu. Fratele mai mare, Augustin, este arestat în iunie și condamnat la 20 de ani de muncă silnică pentru crimă de uneltire contra ordinii sociale și acte de teroare.
Traian a fost arestat în iulie și condamnat la 10 ani de muncă silnică pentru aceeași faptă, iar mama lor a fost condamnată pentru tăinuire și favorizare. Tatăl murise între timp, amintește Actual de Cluj.
În iunie 1964 a fost eliberat în urma grațierilor colective. Revenind acasă, dă din nou examen la Facultatea de Medicină din Cluj unde reușește să intre și să parcurgă întregul ciclu universitar, și își ia licența în 1970, și ulterior obține și un doctorat în domeniul psihiatriei.
Este autor a trei cărți de specialitate și a peste 150 de comunicări și studii științifice publicate în țară și străinătate.
Evoluția și rezultatele sale profesionale l-au impus ca medic-șef al Centrului de Sănătate Mintală din Cluj pe care l-a condus vreme de peste trei decenii.