Ortodoxe: Marţea Mare (denie); Sfântul Cuvios Ioan Paleolavritul
Greco-catolice: Sf. pr. m. Pafnutie; Sf. cuv. Ioan Paleolavritul
Romano-catolice: Sf. Leon al IX-lea, pp.
În această zi, credincioșii sunt îndemnați să privegheze pentru a fi pregătiți în orice clipă să-l întâmpine pe Iisus. În biserici, se citeşte pilda celor zece fecioare, cinci „înţelepte” şi cinci „neînţelepte”, care se pregătesc pentru ”nuntă”: la întâmpinarea lui Hristos, cinci fecioare L-au aşteptat cu candela plină cu ulei, iar celelalte cinci au avut candela fără ulei.
Aceste două tipuri de fecioare, unele cu candelă fără ulei și celelalte cu candelă și ulei, semnifică două atitudini religioase. Există o mulțime de oameni foarte evlavioși, dar foarte zgârciți, adică nemilostivi. Aceștia sunt candele fără ulei, fără untdelemn.
Pilda se încheie cu aceste cuvinte: „Privegheați și vă rugați, ca nu știți ziua, nici ceasul când vine Fiul Omului”.
Conform Noului Testament, întâlnirea cu Hristos se aseamănă unei nunți. Prin această parabolă, Biserica îndeamnă la post, rugăciune şi milostenie pentru că doar în acest fel se poate întâmpina cum se cuvine Învierea Domnului.
Sfântul Cuvios Ioan a fost monah în Lavra Veche a lui Hariton cel Mare din Palestina, numită și Peșterile cele Vechi, potrivit crestinortodox.ro. În acest loc s-a dăruit deplin tuturor nevointelor, petrecând în rugăciune și priveghere, și cugetând pururea la ceasul morții.
În acest locaș monahal el s-a învrednicit de harul preoției. Cuviosul Ioan a trecut la cele veșnice în secolul al 8-lea. Deoarece Cuviosul Ioan s-a nevoit cea mai mare parte a vieții sale în acea peștera veche, slujind în biserică, a fost numit și Paleolavritul sau „al peșterii celei vechi”.
O, Doamne, Dumnezeule al meu! Astăzi stau osândit înaintea feței Tale celei Sfinte și-mi mărturisesc nevrednicia și neputința și nestarea și sărăcia mea. Pentru acesta, o, Izvor dulce și Noianul mile, mă rog să deschizi stavilele cerului și să reverși peste mine, bunatățile milostivirii Tale, pentru ca să pot scoate lacrimi să plâng și să spăl și să luminez sufletul meu de întinăciunea păcatelor cu pocăință tare și adevărată.
O, Învățătorule al pocăinței și făclie luminată a soarelui celui de taină, Hristos Dumnezeu, primește ticăloasa mea rugăciune! O, mărite proorocule, Ioane, care ești mai mare decat toți proorocii, precum Fiul lui Dumnezeu te-a numit în Evanghelie, tu cel ce ai dezlegat legăturile stârpiciunii părinților tăi.
Tu care ai arătat pe Stăpânul Hristos, poporului, tu care L-ai botezat în Iordan și ai văzut cerurile deschizându-se, tu care ai auzit glasul cel părintesc și ai văzut pe Duhul Sfânt pogorându-Se ca un porumbel peste Dânsul ascultă, te rog, cererea mea.
Aprinde făclia păcătosului meu suflet și mă luminează cu darul Tău, pentru că eu sunt spurcat cu gândurile mele cele rele și grozave, de vreme ce am risipit pământeasca mea moștenire și m-am făcut asemănător cu dobitoacele cele nepricepute și pasc împreună cu ele, ticălosul, la aceste pământești, fără de a gândi vreodată la cele cerești.
Citeste si Superstiții în Săptămâna Patimilor. Ce înseamnă dacă plouă în Vinerea Mare